Casa de Pere Berjoan
La Casa de Pere Berjoan és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està inventariat[1] com a monument històric.
![]() | ||||
---|---|---|---|---|
Dades | ||||
Tipus | Casa ![]() | |||
Localització geogràfica | ||||
Entitat territorial administrativa | Vilafranca de Conflent ![]() | |||
Localització | 39, del carrer de Sant Joan ![]() | |||
| ||||
Monument històric inventariat | ||||
Data | 21 octubre 1965 | |||
Identificador | PA00104155 | |||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/Vilafranca_de_Conflent._39_del_Carrer_de_Sant_Joan_3.jpg/220px-Vilafranca_de_Conflent._39_del_Carrer_de_Sant_Joan_3.jpg)
Està situada[2] en el número 39 del carrer de Sant Joan, a la parcel·la cadastral 46, en el sector central - nord-oriental de la vila.
És un gran edifici del segle xiii amb alguns afegits del XIV. Fa 12,37 m de façana. La façana té tres nivells i cadascuna de les dues plantes grans té[1] quatre finestres. A la planta baixa hi ha una arcada de punt rodó a cada banda, amb arestes vives i dovelles extradossades, amb clau d'arc i amb dovelles molt grans damunt dels muntants. El portal del costat de ponent fa 1,90 m d'amplada i 1,85 m el de llevant). L'arcada centrak és segmental, amb les pedres buixardades (tècnica que no s'utilitza fins al segle xix), cosa que pot correspondre a una refacció o a una simple neteja. A dins, s'entra en un pati o galeria de 7 per 8 metres que comunica amb els edificis laterals.
Referències
modifica- ↑ 1,0 1,1 «Casa Berjoan Pierre». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
- ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN
Bibliografia
modifica- Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
- Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.